I et land af myter og en tid med magi,
hviler et kongeriges skæbne
på skuldrene af en ung mand.
Hans navn...
Merlin.
Det du skal til at gøre, vil bringe vores fjender på deres knæ.
Så du ikke deres ansigter? De havde ingen ansigter.
Hvad er det for nogen?
Dorochaerne. De er de dødes stemmer, mit barn.
For at have skabt bruddet, må en blodofring være fundet sted.
For at forsegle det... kræves endnu en ofring.
Hvis jeg, ved at lade mit liv, skåner Camelot, er det dét, jeg må gøre.
Merlin, nej!
Vi er nødt til at få ham tilbage til Gaius. Og opgive vores mission?
Han reddede mit liv, jeg vil ikke lade ham dø.
Herre, hvis vi ikke når til De velsignedes ø, vil hundredevis flere dø.
Lad mig tage ham. At bære en såret mand alene,
vil tage dig 2-3 dage at nå Camelot.
Ikke hvis jeg går gennem De faldne kongers dal.
Du må ikke opgive din færd.
Herre, han har ret.
Dette er min fejl, og jeg er ked af det
Tag mig med dig. Du vil dø, Merlin.
Du forstår ikke. Vær nu rar, Arthur.
Gør du aldrig, hvad du får besked på?
Jeg bliver nødt til at komme med dig. - Merlin...
Vi bliver nødt til at komme videre.
Afsted!
Kan I høre det?
Bier? - Mad!
Prøver du på at få os slået ihjel? Vi rider jo mod vores død alligevel.
Det er godt at give hestene et hvil.
Du er stille.
Det er, hvad der sker efter 3 dages høren på Gwaine.
Du gjorde det rigtige, ved du.
Merlin kunne ikke komme med. Jeg burde have reddet ham.
Av! Av! Auu!
Hvis nogen kan bringe Merlin tilbage til Camelot, er det Lancelot.
Lancelot?
Lancelot.
Vi vil ikke gøre dig fortræd.
Vi ønsker kun at hjælpe.
Hvad er I?
Vi er Viliaerne.
Åernes og bækkenes ånder.
Bruddet i barrieren har forstyrret balancen i verden.
Gode såvel som onde ånder strejfer frit omkring.
Men denne kritiske tilstand kan ikke fortsætte længere.
Prins Arthur rider til De velsignedes ø.
Han har i sinde at helbrede barrieren.
Han behøver hjælp af jer begge.
Min ven er syg. Jeg er nødt til at bringe ham til Camelot.
Merlin er stærkere, end du regner med.
Den unge troldmand har store kræfter,
og en fremtid der er blevet forudsagt siden tidernes morgen.
Vær ikke bekymret.
Allerede nu er mine søstre igang med at helbrede ham.
Du er træt.
Du må hvile.
Så må jeg finde ly for natten.
Du er i sikkerhed hér.
Men Dorochaerne...
Vi bliver hos dig,
og beskytter dig natten igennem.
Ved daggry vil vi være på den anden side af bjergene.
Du kan da ikke være alvorlig.
Disse tunneller vrimler med Wildeorener.
Tunnellerne vil spare os mange dage på rejsen.
Hvis vi når igennem i live. Vi smører os ind i gajabær.
Lyder lækkert! Det er dit valg Gwaine.
Wildeorener eller Dorochaer?
Jeg ved, hvad jeg helst vil vælge. - Også jeg.
Jeg betyder åbenbart noget for dig!?
Hurtigt!
Påmind mig lige igen om, hvorfor vi har dette ulækre stads på.
Wildeorener er fuldstændigt blinde.
De benytter sig udelukkende af deres lugtesans.
Gajabærerne kamouflerer vores lugt.
Hvad er sandsynligheden for, at vi ikke kommer til at se en Wildeoren.
Ingen.
Shh!
Lig stille.
Træk ikke engang vejret.
Din tåbe! Den er død.
Den dér, ja.
De jager i flok.
Løb!
Vi har brug for bårer og lagener. Så mange som vi kan finde.
Gaius.
Vagterne er blevet beordret til at lukke byportene ved aftentide.
Hvis ordrer? Lord Agravaines.
Gaius. Er du kommet for at slutte dig til os?
Hvorfor har du lukket byportene?
Vi har begrænsede ressourcer, Gaius.
Hvor meget jeg så end ville, kan vi ikke brødføde hele kongeriget.
Men befolkningen har da ret til at få beskyttelse.
Jeg ville bringe Camelot i fare.
Hungersnød, sygdomme.
Af alle personer, burde du da forstå, Gaius.
Byportene vil forblive lukkede, indtil vi er befriet
fra den ondskab, der plager os.
Nå, mine herrer. Hvor var vi? Mine herrer?
Må jeg få tilladelse til at adressere rådet?
Guinevere?
Prins Arthur lærte mig for længe siden,
at enhver borger af Camelot er vigtig.
Han ville aldrig lade stå til, og se dem lide.
Han ville hjælpe dem, hvis han kunne og vi må gøre det samme.
Jeg føler medlidenhed ligesom dig,
men vi har intet valg.
Hvis vi lader folk komme ind.
vil vores mad slippe op i løbet af få dage. - Du har ikke ret.
Kunne du tænke dig at forklare hvordan?
Dem udenfor byportene er landejere, bønder.
I flere dage har de handlet med deres varer
med byfolkene til gengæld for sikkerhed i deres hjem.
De bringer meget mere med dem, end de forbruger.
Men hvor længe vil der gå, før disse varer slipper op?
For tre dage siden drog Arthur ud på en færd,
for at befri os for disse væsener.
I værste fald går der endnu 3 dage, før han når hans mål.
Eller tror du han vil fejle?
Selvfølgelig ikke.
Herre, hun har ret.
Udemærket.
Genåbn byportene.
Merlin? Merlin!?
Shh!
Morgenmad?
Merlin, hvad...?
Hvad er det du...? Hvad?
Du var jo ved at... dø.
Undskyld.
Hér.
Hvad er den til? Det ser ud som om, du er ved at falde.
Nej, ikke så hurtig som Arthur. Virkelig?
Kom så, vi må indhente de andre,
Nej, du skal tilbage til Camelot.
Det skal du måske. - Merlin! Hils Gaius fra mig.
Merlin!
Arthur kan ikke klare dette uden os.
Arthur har ret med hensyn til dig.
Du gør aldrig, hvad du får besked på.
Nej.
De har brug for hvile, Herre.
Selv Gwaine er blevet stille.
Lyder som en god grund til at fortsætte.
Min Frue?
Hvilke nyheder er der om det mægtige Camelot? - Som planlagt.
Byen går i forfald og ruiner. Og Arthur?
Det sidste, vi hørte, var at hen er nået forbi Daelbeth.
Vil vi nogensinde blive af med ham? Tålmodighed, min Frue.
Selv hvis han når dertil, vil udfaldet blive det samme.
Hvad brinder dig hid så tidligt?
Der er noget galt.
En mindre irritation.
Guinevere. Hun har pålagt sig selv at betvivle mine beslutninger.
Hun er farlig.
Hun er en tjener. Lidt livlig måske, men stadig kun en tjener.
Nej, du tager fejl.
Jeg har drømt fremtiden, og i dén sidder denne "tjener" på min trone.
Jeg ville hellere drukne i mit eget blod, end at se dén dag.
Så må vi sikre os at den dag aldrig kommer.
Jeg kunne ikke give dig mere ret.
Vi må sikre os, at hun aldrig ser endnu et daggry.
Hvor er Arthur?
Jeg er ikke sikker. Hvor er han?
Prinsen er taget på jagt, Herre. Hvornår er han tilbage?
Om få dage.
Er der noget du har brug for?
Din hengivenhed overfor kongen er meget imponerende.
Der er noget, jeg gerne vil tale om
Jeg vil gerne undskylde.
Igår. Jeg føler, at jeg svigtede prinsen.
Jeg er taknemmelig for, at du sagde din mening.
Det var ikke min mening at være uhøflig. - Det var du ikke.
Overhovedet ikke.
Gwen, hvis du tillader...
Ville jeg være taknemmelig, hvis jeg må spørge dig til råds.
Du forstår folket. Jeg er ikke sikker på, at jeg...
Om ikke andet ved jeg, at du vil være ærlig overfor mig.
Der er ikke passende at tale nu.
Måske kunne du komme til mit kammer i aften?
Vil du ikke nok, Guinevere? Det er mørke tider.
Jeg har brug for hjælp, hvis jeg skal lede os gennem dem.
Udemærket.
Mange tak.
Er alt i orden? Ja.
Han ønsker at tale med mig senere. Han ønsker at benytte mig som rådgiver.
Hallo?
Vi kan ikke blive her.
Der er ingen andre steder, Merlin.
Vi laver et bål.
Det vil holde os sikre og tørre.
Og der er rigeligt med brænde til at holde natten igennem.
Hér.
Bael onbryne!
Jeg er jo ikke fuldstændig ubrugelig.
Holdt!
Men føler folkene sig sikre?
Du kan tale uden omsvøb.
Nej, det gør de ikke.
Fortæl.
De er bange.
Nat efter nat har de set deres venner, deres børn,
deres forældre ondskabsfuldt blive taget fra dem,
og de ved ikke hvem, der bliver den næste.
Hvad kan vi gøre for at forsikre dem?
Udvis mod.
At lukke portene viste, at du var ligeså bange som dem.
Det er som en hest og dens rytter.
Hvis folket mærker din frygt, vil de ikke stole på dig.
Jeg er taknemmelig for dine råd.
Du har et klogt hoved på dine skuldre, Guinevere.
Jeg har opholdt dig længe nok.
Og jeg må se til kongen.
Bekymr dig ikke om dét.
Jeg vil sørge for, at han vil blive forplejet.
Det har været en lang dag.
Jeg vil lade mine vagter følge dig sikkert hjem.
Mange tak.
Hleap on baec!
Har du set noget?
Ved du, hvad vi kommer til at møde på De velsignedes ø?
Vil du fortælle mig det?
Byrden er min alene at bære.
Se dig omkring, Arthur,
Vi ville bekæmpe 1.000 hære med vores bare hænder for dig.
Du er aldrig alene.
Vi holder sammen.
Kom så, jeg tager over.
Du har brug for hvile.
Mange tak.
Gwen?
Du behøver ikke at fortsætte på denne rejse med mig.
Prøv at stoppe mig.
Hvorfor? Fordi du er ridder og bundet af ære?
Du ville ikke forstå.
Jeg forstår det heller ikke helt selv.
Dwen?
Jeg gav hende en ed, at jeg ville beskytte Arthur.
Du behøver ikke bekymre dig. Jeg skal nok beskytte ham.
Jeg afgav en ed, Merlin.
Tænker du stadig på hende.
Nej.
Arthur er en bedre mand end jeg.
Det er jeg ked af at høre.
Hvorfor? Han elsker hende...
og hun er lykkelig.
Jeg husker, at vagterne fulgte mig til til døren... og så...
Ingenting.
Det er kun et overfladisk sår. Du var meget heldig.
Alle taler om kulden, men jeg mærker slet ingen kulde.
Du blev ikke angrebet af Dorachaerne, Gwen.
Hvad så?
Gaius?
Jeg frygter, at der er nogen, der vil dig ilde.
Hvorfor? Jeg ved det ikke.
Hvis de virkelig ville, havde de nok gjort et bedre arbejde.
Måske. Men åbenlyst mord vil vække mistanke.
Bedre at efterlade dig til Dorochaerne.
Lancelot!
O drakon, e male so ftengometta tesd'hup'anankes.
Det er okay. Det er okay.
Tak.
Hvem er din ven?
Jeg er Lancelot.
Selvfølgelig, Sir Lancelot.
Den modigste og mest noble af dem alle.
Jeg er ikke sikker på, det er sandt
Vi får at se.
Ligenu er der mere presserende ting på spil.
Det kan ikke tillades, at Dorochaerne forbliver i denne verden.
Den knuste barriere skal gendannes
Vi er på vej til De velsignedes ø, for at hjælpe Arthur med at helbrede den.
Så sagt. Men for hvilken pris?
Jeg ved at åndeverdenen kræver et offer.
Den kræver ingenting, det er Cailleach'en,
vogteren af porten til åndeverdenen, der kræver denne pris.
Og der er ingen anden måde?
Det er der ikke.
Arthur har i sinde at ofre sig selv, for at helbrede barrieren.
Det er min skæbne, at beskytte ham, det har du lært mig.
Merlin, du må ikke gøre dette.
Så jeg har ikke noget valg.
Jeg må tage hans plads.
Fra det øjeblik vi mødtes, så jeg noget der var usynligt.
Men nu er det synligt for alle.
Meget af det du ser, gamle ven...
er det du har lært mig.
Det vil blive en tom verden uden dig, unge troldmand.
Når vi når til De velsignedes ø,
vil du da virkelig ofre dig selv?
Hvad vil du have jeg skal sige?
Jeg ser på mig selv, og jeg gransker mig selv.
Kunne jeg velvidende opgive mit liv for noget?
Du ville være nødt til, at have en grund.
Noget du holder af.
Noget der er mere vigtigt end alt andet.
Det ser ud til, nogen er kommet før os. - Røvere?
Tror du vi når det inden natten falder på.
Der er kun én måde at finde ud af det på.
Er der et dødt dyr i dine støvler?
Hvorfor skal jeg altid være røven
Hvorfor mon?
Dril Percival i stedet for.
Hvorfor mig?
Han vasker sig da.
Og han sætter ikke ild til sine sokker.
Nej!
Stille.
Lancelot? Hvordan har Merlin det?
Dårlige nyheder...
Han er stadig i live.
Merlin!
Godt at se dig, Merlin.
Ja, og godt at se dig.
Det skal nok gå. Det hele skal nok gå.
Jeg er bare træt.
Du behøver ikke ofre dig selv.
Jeg er nødt til at redde mit folk.
Jeg vil tage din plads.
Merlin...
Hvad betyder en tjeners liv, i forhold til en prins'.
God tjenestefolk er svære at opdrive.
Så god er jeg heller ikke. Så sandt.
Én ting...
Pas på Guinevere. Jeg vil have, at hun skal være lykkelig.
Det fortjener hun.
Bare rolig. Det skal jeg nok sørge for.
De velsignedes ø.
Hvad er dét?
Jeg håber virkelig, jeg tager fejl.
Wyvern!
Din højre!
S'enthend' apokhorein nun epello-o-o!
Se! Det er sådan man klarer dem.
Lad os komme videre.
Herre, du må fortsætte.
Vi holder dem stangen.
Det er ikke tit vi har gæster.
Stop dette.
Jeg forlanger at du helbreder barrieren mellem de to verdener.
Det var ikke mig der skabte denne gru.
Hvorfor skulle jeg så stoppe det?
Fordi uskyldige mennesker dør.
Så sandt.
Er dét det bedste I kan stille op?
Jeg ved hvad du vil have.
Gør du?
Og er du villig til at lade mig få det?
Jeg er villig til at betale, hvad end pris der skal til.
Forb fleoghe!
Nå, Emrys,
du vælger trods alt at udfordre mig?
Vil du give dig selv til ånderne for at redde din prins?
Det er min skæbne.
Måske.
Men din tid blandt mennesker, er ikke ovre endnu, Emrys,
selv om du ønsker det sådan.
Nej! Nej!
Nej!
N-nej...
Jeg ønsker at hylde og hædre Sir Lancelot.
Vi skylder ham meget
Men det er ikke kun hans dåd, som vi aldrig vil glemme.
Det er hans mod,
hans medfølelse,
hans uselviske hjerte.
Han var den mest noble ridder, jeg nogensinde vil kende.
Han gav sit liv for os alle.
Han ofrede sig ikke for Camelot.
Jeg spurgte om han ville passe på dig, og han sværgede ved sit liv.
Han holdt sit ord.
Arthur var heldig.
Og Guinevere? - Det var kun et tilfælde at Gauis fandt hende.
Du tager fejl. Vi blev ikke slået af uheld, det var Emrys. - Emrys?
Cailleach'en advarede mig mod ham.
Hun sagde han var min skæbne og min undergang
Det var Emrys der slog os, det er jeg sikker på.
Så hvad skal der gøres?
Så længe han eksisterer, vil jeg aldrig få hvad der retmæssigt er mit.
Du må hjælpe mig med at finde denne "Emrys" og knuse ham.
Gaius? Hvad kan jeg hjælpe med?
Du er en mand af viden og visdom.
Viden, måske.
Har du nogensinde hørt om en troldmand
kaldet Emrys?
Nej, det lyder ikke bekendt.
Men, hvis du hører navnet blive nævnt...
Så skal jeg nok sige det videre.
Det vil ikke være ubelønnet.
Der er kun én person, der kan have hørt det navn...
Morgana.
Vi ved hendes kræfter vokser. Hun må også have set Cailleach'en.
Men Agravaine...?
Jeg går ud fra, han ikke er så dydig som han foregiver.
Og glem ikke, han har gode drunde til at hade Uther.
Vi må tage os i agt, Merlin.
Morgana må aldrig kende sandheden.
Hun må aldrig vide, hvem du virkelig er.
Vi skal sørge for, at dette er en fest,
den unge prins aldrig vil glemme.
Du må ikke dø. Hvis du var mig, ville du så bruge magi for at redde hans liv?
Ja, jeg ville gøre hvad end der kræves.
Du kan ikke risikere at afsløre dig selv, det er for farligt.
Tror du, Uther vil takke dig for at du healer ham med magi?
Hvis det virker, vil jeg aldrig behøve at gemme mig mere. - Dig!